- Godmorgen. - Godmorgen, hr. Williams.
- Morgen, fru Wilberforce. - Godmorgen, hr. Brown.
Hent politimesteren,
og sig, fru Wilberforce kommer.
Godmorgen.
Godmorgen, overbetjent.
Godmorgen, fru Wilberforce, rart at se Dem igen.
Godmorgen politimester.
Det er om min veninde Amelia og hendes rumskib.
Hun så det i sin have onsdag eftermiddag.
Har hun set det siden?
Hun har aldrig set det.
Det er jeg lettet over.
I onsdags i børnetime legede de en leg, som hed
gæster fra andre verdener.
Amelia hørte radio.
Hun faldt selvfølgelig bare i søvn og drømte det hele.
Amelia var forlegen.
Hun ville ikke komme og fortælle det selv.
Jeg håber ikke, alle embedshjulene er sat i sving.
De skal ikke være bekymret, men tak for oplysningerne.
Jeg følger Dem til dørs.
Men da jeg var med, da hun meldte det,
syntes jeg, det var min pligt at forklare Dem det.
Hvis der er væsner i andre verdener
kan jeg ikke se, hvad de skal i vores verden, vel?
Det kan jeg heller ikke.
Der er allerede overbefolket her, ikke?
Det var noget andet, da jeg var barn.
Politimester.
De glemte Deres paraply.
Jeg glemmer den altid.
Det er måske, fordi jeg ikke kan lide den.
Jeg vil ikke holde på Dem, politimester.
Tak fordi De er så forstående.
Tak fordi De er så hjælpsom.
Vi er altid glade for at se Dem.
Tak.
Frk. Whipple, har der været nogen om annoncen?
Det gør ikke noget.
Men tak alligevel, frk. Whipple.
Jeg er her.
Jeg er tilbage, min ven.
Jeg har ikke været væk så længe.
Åh ja, kæreste, vand.
Det er den tid, de længes efter, lige før...
- Fru Wilberforce? - Ja?
Jeg har hørt, De lejer værelser ud.
Værelser, ja. Vil De ikke indenfor?
- Mit navn er Marcus. - Goddag hr. Marcus.
- Professor Marcus. - Goddag, professor.
Jeg har to lige op...
Vil De have mig undskyldt, mens jeg stiller den.
Det er umuligt at få det til at hænge lige på grund
af sammensynkningen.
- Sammensynkning? - Nej, bombning.
Ingen af dem kan.
Har De ikke andre logerende?
Nej, de øverste etager er ikke i god stand.
Men de to værelser bagtil er i orden.
- De bor her altså helt alene? - Ja.
Jeg kan ikke servere morgenmad eller te om morgenen.
Det er stuen, og soveværelset er lige her.
Der trænger til at blive luftet ud.
Opvartningen er ikke den bedste, og udsigten er...
meget oplivende.
Værelserne passer mig fint, fru Wilberforce.
Jeg flytter ind i morgen, hvis det passer Dem.
I morgen?
Hvad er det? Hvem taler?
Det er general Gordon, han var min afdøde mands.
- Jeg har haft 4. - Mænd?
Nej, papegøjer, og nu har jeg kun 3.
Papegøjer!
Lige en ting, fru Wilberforce.
Jeg spiller med nogle venner i en lille musikgruppe,
en strygerkvintet.
Er De musiker, musikprofessor?
Nej, bare amatør.
Men vi leder efter et sted at øve os.
- Ville De være indforstået med... - At De øvede her?
Åh, professor, jeg ville være henrykt.
Jeg har altid elsket musik.
Gå ind i stuen, mens jeg finder Deres nøgle.
Jeg har en ekstra i mit skrivebord.
Den får De, så De selv kan komme ind,
hvis jeg nu ikke er hjemme.
Og jeg kan lukke mine venner ind om aftenen.
De kan komme og gå uden at forstyrre Dem.
Det vil ikke forstyrre mig det mindste.
Jeg har meget få venner.
Det vil være dejligt med folk i huset igen.
Det er mine tre små kammerater.
Det er general Gordon, det er admiral Beatty,
og denne her hedder Mildred.
Jeg vil betale lidt forud.
- Tre guineas... - Nej.
Det kan De gøre i morgen.
Jeg lufter ud, og hvis der er noget jeg kan gøre,
så sig endelig til.
Det er venligt af Dem,
og De har et meget spændende, charmerende hus.
Med kønne vinduer.
Tak. Desværre...
Jeg har altid syntes, vinduerne er husets øjne.
Var der ikke èn der sagde: øjnene er sjælens vinduer?
Det ved jeg ikke, men det er henrivende ide.
Jeg håber, nogen sagde det.
Nuvel...
- Au revoir. - Farvel, professor Marcus.
Vi ses i morgen.
Forstod I det?
Vi får en gæst i huset.
Jeg så dem i aftes hygge sig
i skumringen...
Lad mig, fru Wilberforce.
Det må være mine venner.
Godaften, major Courtney.
Godaften, professor.
- Jeg kommer vel ikke for tidligt? - Nej.
Fru Wilberforce, det er major Courtney.
En fornøjelse at hilse på Dem, fru Wilberforce.
Kom indenfor, de herrer.
Må jeg præsentere hr. Lawson?
Godaften, de herrer. Hr. Lawson,
og hr. Robinson. Fru Wilberforce.
Hr. Robinson.
Godaften.
- De spiller cello, hr. Lawson. - Hvad behager?
Han spiller cello.
Jeg spiller...
Vi mangler bare hr. Harvey. Måske skulle vi...
...gå ovenpå.
- Undskyld, fru Wilberforce. - Ingen årsag, major.
Hvad er der på færde, doktor?
Tag instrumenterne frem. Ikke doktor denne gang, Harry.
Professor.
Godaften, hr. Harvey.
De er hr. Harvey, ikke?
Jo, det er hr. Harvey.
Kom indenfor!
De andre er her.
Vores kære fru Wilberforce.
Han har temperament.
Jeg håber, De får det hyggeligt ovenpå
og at Deres anstrengelser må bære frugt.
Professor Marcus har talt så meget om Dem. Jeg må sige,
jeg er meget glad for at have Dem alle sammen her.
Tak.
Hvem er hun?
Hvad betyder: du har talt så meget om os?
Skal vi lave støj med de tingester?
Hvilken slags støj?
lkke støj, "En Omgang". Musik.
Jeg spurgte: hvad betyder...
Det er vanvid.
Find en professionel til at hente pengene.
- Eller vi henter dem selv. - I fuld flugt...
med 120 km/t gennem London ved højlys dag?
- Eller afleverer dem på stationen... - Og sender dem med toget.
Det vil enhver politimand forvente.
Du har sans for det indlysende.
Forstår du ikke, fru Wilberforce ikke bare er tilbehør
men kernen i min plan.
En vakkelvorn bedstemor.
Kan vi stole på, hun gør det rigtige, hvis hun ikke ved noget?
Hvad mener du, "En Omgang"?
En sød gammel dame som hende.
Det er ikke rigtigt at bruge hende i et hold-up.
Jeg kan ikke lide at have gamle damer om ørerne.
Jeg kan ikke fordrage dem.
Vil De ikke, inden De bliver for optaget,
have en kop te med gæsterne?
Det er sødt af Dem!
Professor, De fortalte mig ikke sandheden om Dem selv
og de andre herrer.
De er ikke spor amatører,
De må være professionelle, eller også er De lige så gode.
Ikke helt.
Selv om vi er ret stolte af hr. Harveys klang.
Og den pizzicato, hr. Lawson, er ganske bedårende.
Hvor har De studeret?
Øh, jeg har ikke studeret.
Det er selvlært.
Jeg blev overrasket, da jeg hørte, hvad De spillede.
Det mindede mig om noget, jeg helt havde glemt.
Min 21. års fødselsdagsfest.
Min far hyrede en strygerkvintet for aftenen.
mens de spillede Boccherini,
kom der èn ind og sagde, den gamle dronning var død.
Så gik de alle sammen hjem,
og min fest var slut.
Det er længe siden, i Pangbourne.
Jeg går ned og laver den te.
Kedlen må snart være i kog.
Hvem taler hun om? Hvilken gammel dronning?
Ligegyldigt hvordan, bare det bliver uden hende.
Skal vi ikke diskutere det senere?
Ingen diskussion, det skal afgøres nu.
Som du vil, Louis.
Lad os stemme om det.
Men husk, ingen er uundværlig.
Og slet ikke dig, Louis.
Kun min plan er uundværlig.
Major, hvis vi ikke bruger fru Wilberforce,
hvis vi indblander andre, får vi selv mindre.
Vi er enige.
Men hun skal ikke være med!
To for, en imod.
Harry?
Jeg tror ikke, vi kan stole på en tosset gammel dame.
Det er op til dig,
En Omgang.
Er det en tykpandet muskelmand, der skal bestemme?
- Hvad ved han? - Hvad mener du?
Jeg har også stemmeret, hvis det er demokrati.
Hvad er der galt med muskler?
Ok, jeg er med dig og majoren.
Så er fru vakkelvorn valgt.
- Åndssvag måde at beslutte. - Bravo.
En flertalsbeslutning for at handle klogt.
Louis, enten accepterer du, eller også pakker du din violin.
Javel, men lige en ting.
Jeg har jo aldrig arbejdet med jer.
Majoren siger, du har et godt ry som mesterhjerne, og jeg håber,
han har ret.
Du gør dit job, fru Wilberforce gør sit.
Så er jeg tilfreds.
Tænk hellere på din plan.
Hendes rolle lyder som noget, man drømmer på en galeanstalt...
Skal jeg skænke?
Toget, der ankommer nu til perron fem,
er 1.05 toget fra Cambridge.
Jeg tænkte, major Courtney, De måske ville have en kop te.
Vil De have en kop te, major Courtney?
Nej tak, fru Wilberforce, ikke al den ulejlighed.
Jeg kan også lave kaffe.
Nej tak, men det er pænt af Dem.
Ja, fru Wilberforce?
Undskyld, major. Før De fortsætter, kan èn
af Dem ikke holde general Gordon, så jeg kan give ham medicin.
Jeg kan ikke alene.
Hr. Harvey, hjælper De fru Wilberforce?
Med fornøjelse, fru Wilberforce.
Jeg håber, herrerne tilgiver mig, men
han kan ikke lide at tage sin medicin, så hvis èn...
Det smager ret grimt.
Jeg vil bede dyrlægen gøre det lidt mere velsmagende.
Overlad det til mig, jeg er god til fugle.
Virkelig?
Te, kaffe, blikkenslagerarbejde, papegøjemedicin.
- Åh, det er jeg ked af. - Det er i orden.
Han har aldrig bidt nogen før.
Ikke det?
Hvordan skal vi få ham ned?
Det må De undskylde, jeg henter forbinding.
Ulejlig Dem ikke. Det er i orden.
Svabr dæk.
Du kan selv svabre dæk, dit beskidte kræ.
Åh nej, stakkels hr. Robinson.
Undskyld, major,
men general Gordon har bidt hr. Robinson i fingeren.
Nu sidder han oppe på skabet og vil ikke ned igen.
- Sidder hr. Robinson på skabet? - Nej, general Gordon.
Hr. Lawson, De er den højeste, vil De prøve at få ham ned?
Selvfølgelig, det ordner jeg.
Jeg er vist til ulejlighed.
Hvordan kan De dog tro det?
De er meget venlig.
De sejlede mange år med min mand.
Nu skal jeg.
Kaptajn Wilberforce var i handelsflåden.
Sid stille, din uartige fugl.
Kom her, lille fugl.
Pas på. Hr. Lawson!
General Gordon.
Hr. Robinson, fang ham.
Hr. Lawson, rolig, han hjælper Dem om lidt. General Gordon!
Lad være med at åbne døren, major.
Han må ikke slippe ud.
Major, vil De ikke... Hr. Lawson, nej, De sidder fast.
Vil De ikke hjælpe os?
Jeg får fat i den.
- Ja, han får fat i den. - General...
Søde fugl.
Hvad laver du?
- Fang ham! - Hvad laver du?
Der fløj han.
Tre mand kan nok fange en papegøje.
Der er ingen stige. Vi må ud af vinduet.
Så gør det dog.
Giv ham en hånd, fang den.
Med min sårede hånd! Fang den selv.
De må meget undskylde forstyrrelsen.
De skal ikke ulejlige Dem mere.
Sidste gang ringede jeg til politiet.
De kom med brandbilen og de lange stiger.
Slemme, slemme fugl!
Det er altid general Gordon, der er uartig.
Glem politi og brandvæsen.
Jeg jagter ikke papegøjer, selv en feltmarskal.
Åh nej, general Gordon.
Jeg har højdeskræk.
Så bliv, hvor du er. Jeg får fat på ham.
- Undskyld, hvis.. - De kunne ikke gøre for det.
Hr. Lawson!
Nu er han fløjet igen.
Var det næsen, major?
Er alt i orden?
Søde poppedreng.
Godmorgen, Louis.
Der er han. Jeg er ked af at have forstyrret Dem.
Den stakkel, han kan ikke lide at tage medicin.
Eftersom han nu er så oprevet,
må det vente til i morgen.
Ja, i morgen.
Professor, nu hvor øvelserne alligevel er afbrudt,
vil De så ikke have...
Nej, fru Wilberforce, ingen te, men tak for tilbudet.
Jeg skal sørge for, De ikke bliver forstyrret mere.
Al den forvirring. Jeg lukker dig inde.
Men du opførte dig pænt, ikke?
Er du nervøs, Louis?
Lad os komme i gang.
Harry, revolveren.
Her.
Tak.
"Ude af drift".
Hvad er det, De laver? Kom af vejen!
Væk, vi skal forbi.
Hvad er meningen? De er i vejen.
Se så at komme ud.
- Der er ingen chauffør. - Hvad er der sket?
Uro ved King's Cross.
Toget, der ankommer nu til perron fem,
er 1.05 toget fra Cambridge.
Charlie, kør det her til "pakker".
Hallo, m2gw fra hpc.
Hastemeddelelse start:
Vogn impliceret i røveri fundet ved King's Cross
- Det er den. - Ingen spor af tyvegods.
Det vil bringe uorden i togtrafikken.
Vi skal checke al bagage herfra.
De kan ikke stoppe trafikken her.
Godset blev afleveret her, de forsøger at sende det væk.
Vi checker alle udgange. De må være her.
Ja, jeg ringer til Scotland Yard.
Jeg passer bare mit.
Så vær venlig at lukke op.
Undskyld.
Det er tante Kates. Hun er lige død og efterlod mig lidt nips.
Arvestykker, minder, så at sige.
Kan De sige mig, hvor man henter en stor kuffert?
Derovre, hvor der står "pakker".
Tak.
Hvor mange stykker bagage har De indskrevet de sidste 10-15 min.?
- Undskyld. - Et øjeblik, frue.
Ud- eller indgående?
Udgående, hvor mange?
Jeg må lige se efter.
En kuffert.
Professor Marcus, min logerende,
venter en stor kuffert sendt fra Cambridge.
Han skal rejse i dag.
Indgående fra Cambridge til Marcus.
Ja, vil De skrive under her?
Her er den.
Udgående, hvor mange?
Lad mig kigge på listen.
Major, inden vi starter, så tryk på knap A, ikke?
Det er bedre.
Major...major!
Forhold dig roligt, tal sagte, og koncentrer dig.
Forstået? Glimrende.
Fru W skulle vise sig om...
nu.
Nu kører hun væk.
Major, major, major!
Slap af!
Tag det roligt.
Hun er kørt tilbage til banegården!
Hvad er der galt?
- Major, fortæl hvad der er sket. - Louis!
- Major! - Lad være med at blande dig.
Louis, lad os høre med, jeg vil høre med.
Ud.
- Jeg vil høre med. - Major, hvad sker der?
Jeg glemmer den altid.
- Hvad laver hun? - Hvad foregår der?
Alt i orden, hun havde bare glemt sin paraply.
Hun kunne have forrådt os, den gamle...
Hvorfor rakke ned? Hun gjorde det jo.
Vi er næsten hjemme, Louis. Kan der gå noget galt nu?
Chauffør, stop straks.
Jeg vil ud! Gør som jeg siger!
Hold op med det, unge mand.
Hørte De mig? Hvad gør De ved den hest?
Forsvind. Er det Deres hest?
Væk med dig, se at komme væk.
Pst, væk, forsvind.
Unge mand.
Pas Dem selv.
Se at få den hest væk herfra.
Lad hesten være i fred.
Pas Dem selv, og lad være med at puffe.
- Stakkels forsvarsløse dyr. - Hold op!
Jamen han er fulgt efter mig lige fra Burton Street
og har ædt 3 pund af mine bedste æbler.
For 1 shilling 6 pence. Han gør det igen!
Gå væk, forsvind.
Hold op, eller jeg tilkalder politiet.
- Det skal De ikke blande Dem i. - Chauffør!
Hvis De ikke vil have, jeg brækker benene på den,
så få den væk herfra!
Chauffør, gør noget for at stoppe den brutale fyr.
Hør, det kommer ikke...
Bland Dem ikke i det her, hører De!
Han er sulten. De giver ham ikke mad nok.
Står De bare der, mens den bisse...
Se, han begynder igen.
Find en betjent med det samme.
Forsvind!
Hør nu her.
Rolig.
Hold op, siger jeg.
Hvor skammeligt.
Pansere! Jeg tænkte det nok.
Lad os komme væk.
Kør langsomt rundt om hjørnet og tilbage igen.
Betjent!
Den bandit har opført sig skammeligt.
Deres taxa? Hvad med min vogn?
Hvor er min hest?
Stop!
Hvor er min hest?
Hvad foregår der? Hvordan begyndte det?
Betjent, jeg kan forklare det hele.
Han begyndte. Se hvad han har gjort ved min taxa!
Deres taxa? Hvad med min vogn?
Hvad med min vogn og min hest?
Det er ikke til at tro.
Hold kæft.
Den står bare der, kunne vi ikke...
Jeg håber ingen foreslår, vi stjæler den.
- Hvad sker der, betjent? - Et gadeslagsmål.
- Godt De er her. - Hvad nu, fru Wilberforce?
Den lømmel har...
De kender hende og lader hende gå løs?
- Lad Dem ikke gå på. - De så det ikke.
Fald til ro, eller jeg får Dem sat ind.
De må hellere gå. Vi kan komme hjem og spørge Dem.
Wilson, kør damen hjem i min bil.
Hesten er brun, 11 år gammel og hedder Dennis.
Denne vej.
Vil De stille den der?
Fint.
Jeg håber ikke at have været til besvær.
- Nej da. - Altid til tjeneste.
Farvel.
Harry, politiet er ved.. inde i huset.
Hvad laver du... Hvor er de andre?
Panserne kørte den hjem for hende, hvad ellers?
I den smukke skumring går de alle ud for...
Professor.
Goddag, de herrer, sidste prøve.
Professor.
De får de 10 shillings tilbage.
Taxamanden ville ikke have dem,
for han ville skifte erhverv.
Hvad siger I så?
- Klar. - Har du fat?
Jeg havde ellers håbet, De ville spille for dem.
Ja, Boccherini.
Hvis bare De kunne være blevet lidt længere.
De bliver skuffet over ikke at træffe Dem.
Og jeg er ked af, De rejser.
Jeg må hente min cello ovenpå.
Jeg håber, De også har nydt det.
Det har vi skam, tak.
Farvel, major Courtney, jeg ønsker Dem held og lykke
på Deres rejser.
Det gør jeg virkelig.
Undskyld.
Farvel, professor Marcus. Farvel de herrer.
Tytelyt.
Hr. Lawson,
den andante for lidt siden
er det mest følsomme spil, jeg nogensinde har hørt.
- Syntes De om det? - Ja virkelig.
Farvel fru vakkel... farvel fru Wilberforce.
Tak for teen og det hele.
Farvel.
Hvad leger den sinke?
Den sidder fast i døren, kassen...
Ring på klokken, geni! Stå ikke bare der.
Tak.
Alt i orden, fru Wilberforce, alt under kontrol, farvel.
Farvel.
- Gå over til bilen. - Det er mine penge.
- Fart på. - Vent lidt, tænk.
- Vi har ikke tid, kør. - Jeg sagde, vent lidt.
Hvad gør vi med hende?
Stop, kør, stop, kør, bestem jer nu.
Vi må gøre noget. Hun ved det, så pengene, kan røbe os.
Jeg er i politiets arkiv. Du og Harry også.
Hvis de viser hende billederne, stikker hun os.
Professor Marcus, jeg ved ikke hvordan...
De undrer Dem sikkert over pengene i cellokassen.
Det ville enhver.
Vi glemte at fortælle, hr. Lawson lige har solgt sin slagterbutik.
Ja, det har jeg.
Ja, han fik kontanter, fordi der ikke var tid...
- til at skrive en check. - Jeg forstår stadig ikke.
Er det musikken?
De undrede Dem over, hvordan hr. Lawson
kunne spille uden cello.
Ja, men...
han skal på turnering og har ikke andet i kassen end...
og ingen cello.
Vi må have hende væk.
- Kidnappe hende? - Få hende ind i bilen.
- Goddag, Louisa. - Goddag, Amelia.
Kom indenfor, det er...
Så kunne De altså alligevel blive til te.
Hvor hyggeligt, sikken fortryllende overraskelse.
Vi må tage dem begge to. Vi skal væk.
Undskyld mig.
- Goddag. - Hypatia, hvordan har De det?
Amelia, De har mødt professor Marcus.
Hvad skal vi gøre?
Hyre en bus?
"£60.000 bankbilsangreb"
Lettice...
Kæreste Louisa, undskyld jeg kommer for sent...
Vil damerne være så elskværdige at gå ind i dagligstuen.
Mine damer!
Der har været et forfærdeligt røveri på King's Cross
kl. 1 eftermiddags ifølge avisen.
Har De en avis? Må jeg se den sidste cricketstilling?
Røveri på King's Cross station?
Ja, det må have været yderst spændende. Avisen...
- Hvad er stillingen? - Australien ude efter 60.000.
Aviserne skriver, politiet ikke...
310, ude efter 310.
Politiet ved ikke, hvordan pengene kom fra stationen.
£60.000, står der...
Mine damer,
vil De ikke gå ind i dagligstuen et øjeblik?
Jeg kommer lige straks.
Jeg har noget meget privat at fortælle de herrer.
Constance, vær nu sød.
Hypatia, jeg bad Dem gå ind i dagligstuen.
Jeg er desværre nødt til det.
Stik ud og flyt bilen til næste gade.
Den bliver her.
Professor Marcus, jeg går ud fra, jeg ikke behøver se i avisen.
Det troede jeg virkelig ikke!
Jeg er chokeret over denne afsløring,
chokeret og forfærdet
og jeg må sige Dem alle sammen...
Hvor er hr. Robinson?
Han kommer snart tilbage.
Vi har travlt.
Louisa, De har kun dækket til fem,
og vil de herrer ikke nok blive til te.
Nej.
Vi må ikke presse dem.
Åh, lad dem spille, Louisa.
Jeg beklager.
Kom, kæreste, vi skal have te om lidt.
Amelia, de kommer alle sammen, det lover jeg.
Jo, jeg lover det.
For enden af haven er der et yndigt lille...
Hørte De ikke, vi skulle ind i dagligstuen?
Gå derind, de kommer om lidt.
Der er ikke noget at gøre,
De er nødt til at gå derind.
Men husk,
det er mine bedste og nærmeste veninder.
De må ikke få den mindste mistanke om denne skammelige sag.
Det er virkelig en pinlig situation.
Pinlig og ydmygende.
Prøv nu at opføre Dem som gentlemen bare 1 time.
Ja, frue.
Nej, slip.
Så går vi ind.
Snart skal livets aftenklokker
sølvstænk i dit gyldne hår
lyser om din fine pande.
Livet mod sin aften går.
Tak for gode som for onde år
søde pige i dit smil.
Farvel, mine damer.
Farvel.
Jeg var bange for, de aldrig ville gå.
Fru Wilberforce, De forstår vist ikke helt
sagens indviklede omstændigheder.
Lad mig forklare, fru Wilberforce.
Det vil ikke hjælpe noget at aflevere pengene.
Hvor mærkeligt det end lyder,
vil ingen have pengene tilbage.
- Det får De mig ikke til at tro. - Men det er sandheden, frue.
For denne særlige pengeforsendelse var forsikret,
så forsikringsselskabet betaler bare fabrikken £60.000,
og for at dække beløbet
lægger det en kvartpenny på alle præmier
på alle forsikringspolicer de næste år.
Er De med?
Så hvor stor skade har vi gjort nogen?
En kvartpenny, fru Wilberforce.
Sådan havde De ikke set på det, vel?
Sådan havde jeg heller ikke set på det.
Så simpelt er det da vel ikke.
Hvis vi afleverede pengene nu,
ville det bare skabe forvirring.
Ingen vil have dem igen.
Det er rigtigt.
Men det er latterligt.
Før De taler, fru Wilberforce,
har De så spekuleret på,
hvorfor fem mænd som os er drevet så vidt?
Med risiko for anholdelse, offentlig ydmygelse,
vanære?
Der er ingen af os,
der ikke er tynget af ansvar for andre.
Major,
fortæl hende,
fortæl hende Deres historie.
- Nej, nej. - Jo, Claude, fortæl den.
Nå, men der er bare,
lige nu, fru Wilberforce,
er en sød handicappet gammel dame, der venter,
- som Dem - Gud velsigne hende -
der med afklaret tålmodighed og håb venter på,
hun ikke behøver frygte fremtiden.
Min mor.
Hver især kan fortælle en lignede historie.
Jeg planlagde røveriet, fru Wilberforce.
Jeg ville hjælpe dem.
Nej, selv om det, De siger er sandt, tror jeg ikke,
synes jeg stadig ikke,
det kan forsvare Deres handling.
- Hvorfor er De så hård? - De er ubarmhjertig.
- at dømme Deres medmennesker. - Desværre.
Vi kommer ingen vegne.
Ja, hr. Harvey, vi må sige det. Fru Wilberforce,
jeg ville skåne Dem for det, men politiet er også efter Dem.
Ja, De er lige så varm, som vi er.
Varm?
Får de fat i hende, kan de gøre hvad som helst.
Få fat i mig?
Kuppet var planlagt hos hende, hun hentede gysserne.
Ja, jeg hentede... gysserne...
Men hun kendte ikke planen.
Uvidenhed er ingen undskyldning for loven.
Selv om vi sværger, hun intet vidste.
- De vil aldrig tro os. - Nemlig.
Hvem vil tro os?
Men det er latterligt.
Jeg kender politimesteren og nægter ethvert kendskab...
- Hun klarer det aldrig det. - Krydsforhør.
Elastikker.
Sy postsække resten af sit liv.
Postsække?
Og ingen til at passe papegøjerne.
Vi lader dem ikke få fat på Dem, fru Wilberforce.
Hvorfor ikke? Hvad har hun gjort for os?
Hvis de fanger os, siger jeg, hun planlagde det.
At hun planlagde det store kup.
Kuppet i East Castle Street.
Jamen, hvad skal jeg gøre?
- Det er en panser. - Panser!
Ud ad bagdøren.
- Bliv her. - Lad være med at åbne.
Vi må åbne, han kan se lyset.
Hvad sagde De på banegården?
Ingenting, jeg kan ikke huske det.
- Lad os komme væk. - Hvorhen?
Ingen går nogen steder.
Hør, fru Wilberforce.
Gå ud og spørg, hvad han vil.
Sig, De skal tidligt i seng.
Hvis han spørger efter mig, er jeg taget til Manchester.
Luk ham ikke ind, forstået?
Han må ikke, ikke uden ransagelseskendelse.
Ikke uden ransagelseskendelse.
De vil vel ikke sidde i fængsel resten af livet.
Så knap i.
Knap i?
- Godaften, fru Wilberforce. - Hvad vil De?
- Det er overbetjent MacDonald. - Jeg ved, hvem De er.
Hvad vil De?
Politimesteren bad mig komme forbi.
Om hvad? Hvad drejer det sig om?
lkke noget særligt.
Bare for at sige, balladen er afsluttet.
De bliver ikke indkaldt.
Bliver jeg ikke indkaldt?
Jeg er våd og bliver udenfor.
Ja, for jeg skal tidligt i seng.
Professoren rejste i eftermiddags.
De må ikke uden ransagelseskendelse.
Ransagelseskendelse?
0Hvorfor ransagelseskendelse?
De har ingen ransagelseskendelse, vel?
Nej.
Så godnat!
Han...
- kommer tilbage! - Luk ham ikke ind!
Ligegyldigt hvad han siger, så bed ham skubbe af.
Er De sikker på, alt er i orden?
Naturligvis er alt i orden.
Så vær venlig at skubbe af.
Han går sin vej. Var det godt nok?
Fint, giv ham lidt tid.
Hør her, fru Wilberforce.
Instrumentkasserne.
Jeg vil give Dem et godt råd.
Hold Dem væk fra politistationen for fremtiden,
alle politistationer,
og tal aldrig til en politibetjent
under nogen omstændigheder.
Hold lav profil og knap i.
Sig ikke noget til nogen!
De vil da ikke tage pengene.
Vi må da aflevere dem.
Jeg ved, vi må holde lav profil og knappe i,
men det er forkert at beholde pengene.
Hør nu godt efter, spids ører.
Vi er godt trætte af Dem.
De forstår åbenbart ingenting.
Nej! Nej!
Det var forkert af mig.
Forstår hun det ikke?
Nej, det duer ikke.
Jeg ved, hvad vi bør gøre.
Jeg hentede gysserne for Dem.
Men selv om de sætter mig til at sy postsække,
vil jeg hellere gå på politistationen
og melde mig.
Det skal se ud...
som en ulykke.
Hvad med selvmord?
Hvad mener du?
Få hende til at skrive et brev.
"Jeg kan ikke mere" underskrevet fru Wilberforce.
Så går èn ned og hænger hende.
Meget morsomt.
Har du en bedre ide?
Hvem skal gøre det?
lkke mig, jeg er bange for at forkludre det.
- Altså... - Nå...
Det skal være èn med erfaring i...
Hvorfor ser I på mig?
Vi ved, hvad du føler.
Du har så tit sagt, du hader gamle damer.
Hvorfor ikke dig? Du var hjernen bag det her roderi.
Jeg er ikke nogen...
Professor, hvis vi skal på politistationen, er det nu.
Vi må hellere vente, det regner.
Hr. Lawson er slemt forkølet.
Ja, men så snart regnen holder op.
I mellemtiden må jeg hellere låse dem her inde,
så ingen bliver fristet.
Tak.
Nej, jeg vil ikke, jeg kan ikke.
Kom nu, major.
Det er nok.
Nej, jeg kan ikke.
Ok, Louis.
Jeg tabte.
Jeg ordner det.
Ikke nede i hendes stue
for øjnene af papegøjerne.
Send hende herop, og derefter...
- Godt. - Fru Wilberforce.
Majoren vil gerne tale med Dem under fire øjne ovenpå.
Major Courtney, hvad kan han... et øjeblik.
Hvis De går ovenpå,
tror jeg, han vil vise Dem løsningen på alle vores problemer.
Det tager kun et øjeblik.
Ja, major Courtney?
Hun må ekspederes, hun har selv været ude om det,
bedt om det hele sit liv.
Tænk på fyren med frugtvognen, taxamanden og produkthandleren.
Alle arbejdsløse på 10 min.
Fru Wilberforce, de andre vil ikke med hen til politiet.
- Men professor Marcus sagde... - Han lyver.
De andre tror, jeg er ved at bringe Dem til tavshed.
Det er forbrydere
og det er jeg også.
Jeg kan nu ikke lide det.
Hold kæft!
Prøv at udvise lidt tålmodighed.
Jeg beder Dem bare tro mig, når jeg siger...
jeg har en gnist af anstændighed tilbage.
Jeg var rørt over Deres bøn.
Jeg vil gå til politiet, selv om de andre ikke vil.
Men jeg har brug for Deres hjælp.
Bliv her og pas på pengene.
Giv mig tid til at gå hen og hente
lovens håndhævere.
- De stoler vel på mig, ikke? - Jo, men...
Major. Major!
Hvorfor er han så længe om det?
Hvorfor er han så...
Stille, jeg taler stadig med major Courtney.
Vent nedenunder.
Majoren er væk.
- Han har svigtet os. - Fru Wilberforce...
Gysserne er væk.
- Han gik ikke ud af bagdøren. - Han har gaflet pengene.
Jeg har ikke noget at sige, jeg knapper i.
Louis!
På taget.
Op på taget hurtigt.
Dæk bagsiden.
Louis,
hids dig ikke op.
Du godeste!
- Professor Marcus. - Nej tak, ingen te.
Hvad laver De?
Professor.
- Hvor fandt De den cellokasse? - Giv mig den.
Jeg lovede fru Wilberforce,
at ingen ville fjerne pengene.
Tak.
Giv mig den!
Tænk dig nu om, jeg lader jer ikke i stikken.
Det er absurd.
Du burde kende mig bedre.
Louis, nej, lad være, gamle ven.
Vær rar, gør det ikke, Louis, Louis!
Nej, Louis!
Nu gør det ingen skade, jeg fortæller,
at major Courtney er gået hen og hente politiet.
- Hvad er det? - Der faldt noget ned fra taget.
- Taget. - En skorsten.
- En skorsten? - Se hvem det er, Harry.
Det her taler vi om, når politiet kommer.
Det er langt over min sengetid, og jeg har haft en anstrengende dag.
Hvor er majoren?
Er han stadig deroppe?
Nej, han er faldet ned.
Hent ham!
Han faldt ned med skorstensrøret.
Skorstens... Skadet?
Han mærkede vist ikke noget.
Jeg har lige taget en beslutning.
Jeg har ombestemt mig.
Jeg gør det ikke.
- Hvorfor ikke? - Hvad siger du?
Du er også i fedtefadet.
Det er for sent at ombestemme sig nu, En Omgang.
Man kan blive hængt for det, En Omgang.
Hvorfor blive hængt for at ordne majoren
og ikke for at ordne fru vakkelvorn?
- Det er ligegyldigt. - Kom så.
Jeg trak tændstik sidste gang, ikke? Jeg tog chancen, ikke?
Jeg sad der, mens majoren skulle gøre det.
Jeg har fået nok.
Arbejdet skulle være gjort færdigt.
Nu er du dum.
Ja, jeg er dum.
Men ingen rører fru vakkelvorn,
ingen.
Ja så.
En Omgang har måske ret.
Hvad?
Som En Omgang siger,
vi har lige mistet den gode gamle major.
Hent lige den trillebør derude.
Hvorfor det?
Majoren skal med toget.
Harry og Louis er desperate, vi må passe på.
Det er klart. Ingen stikker af nu.
- Den kyllingehjerne er... - Upålidelig
og farlig. Jeg måtte formildne ham.
Så er der os tre tilbage.
All right.
Stop det klovneri!
- Så er det nok. - Ja, Harry.
Jeg hjælper En Omgang. Du bliver hos Louis.
Støjer måske for meget?
Nej, jeg klarer det, ellers tak.
Hør, vi er i en slem knibe.
Lad være med at råbe
eller lignede...
Du må hellere hente bilen, her er nøglen.
Du behøver ikke gå gennem huset.
Professor, du er vel ikke ved at skaffe mig af vejen?
- Vær ikke dum, En Omgang. - Sig ikke det.
Sig ikke jeg er dum. Bare fortæl, hvad I pønser på.
Hvad laver de derinde?
Nej, det var ikke mig.
- Du ordnede hende. - Nej.
Det var Harry.
- Din... - Han tog pengene og stak af.
Du ordnede hende!
Nej, jeg gjorde ej.
Du ordnede hende.
Nej, jeg gjorde ej.
Hvor der din humoristiske sans?
Men dog! Men dog!
Jeg sagde, ingen måtte røre hende.
- Jeg sagde... - Hr. Harvey!
Jeg sagde, ingen skulle røre fru vakkelvorn.
Hold op med det!
Hvad laver De?
Og hvem er fru vakkelvorn?
Hvor er hr. Robinson?
Han er...
Han er udenfor.
En eller anden tog nøglen. Cellokassen er væk.
Den er også derude.
Så hent den.
Jeg faldt i søvn.
En eller anden tog nøglen i min lomme.
- Jeg er meget vred. - Det kan man ikke fortænke Dem i.
Det er skammeligt, fru Wilberforce.
Hr. Robinson må stå til ansvar.
Jeg tager den der.
Professor Marcus, det er endnu et minus til Dem.
Jeg skal nok fortælle politiet det.
Hvad skete der?
Jeg troede, de havde ekspederet hende.
Jeg troede, Harry havde gjort det.
Ja, og så?
Så jeg tog altså fejl.
Læg ham i trillebøren.
Nej.
Hvad siger du?
I klarer Harry.
Jeg bliver hos fruen.
Hvorfor er politiet så længe om det?
Godt.
Før vi ordner hende, må vi tage os af ham.
Hvad ville min mand ikke have sagt til alt det, hvis han levede.
Kaptajn Wilberforce var i handelsflåden.
Han gik ned med sit skib
for 29 år siden
under en tyfon i Det kinesiske Hav.
Disse tre små væsner var med ham.
Han havde dem i sin kahyt.
Kaptajn Wilberforce sørgede for, de kom med den sidste båd.
Men han blev selv stående på broen og gjorde honnør.
Jeg har et forslag.
Jeg tager mig af ham, hvis du tager dig af hende.
Det er retfærdigt nok, ikke?
Næh, det er det ikke.
Jeg vil hellere have det omvendt.
Jeg klarer En Omgang, og du tager dig af fru W.
Vent.
Hvem er den næste?
Vent lidt, En Omgang, lad være med at skyde.
Vi kan slå en handel af.
Du kan ikke klare dig uden mig.
Ordn ham. Han fik dig rodet ind i det her.
Jeg hørte jeg begge to.
Jeg har stået her hele tiden.
I ville nok hælde mig på toget,
og I har altid fortalt mig, hvor dum jeg var.
Hvem er det, der ser dum ud nu, hvad?
Sikringen var på.
Det var en god plan.
Jeg har arbejdet på mange gode planer.
Men det var den bedste.
Bortset fra den menneskelige faktor.
I alle planer er der en menneskelig faktor. Men du havde ret.
Ingen virkelig god plan kan omfatte fru Wilberforce.
Med mindre man er mange.
Vi var kun fem.
Hvad er der i vejen med dig? Er du blevet gal?
Der skal 20, 30 eller 40 mand til at klare hende,
for man slipper aldrig af med hende.
Hun vil altid være der,
hele tiden, altid og i al evighed,
og der er ikke noget at gøre.
- Du er tosset - Sig ikke sådan noget, Louis.
For jeg sagde jo,
du ikke måtte gøre mig vred.
Herovre, Louis.
Syv skud, Louis, et tilbage.
Louis!
Hvad gør du?
Jeg holder ikke på dig. Der kommer snart et tog.
Jeg håber, De tror mig.
Jeg hentede ganske vist gysserne, men jeg var ikke med i banden.
Kuppet blev planlagt hjemme hos mig,
men det var ikke mig, der planlagde det.
Og jeg hverken planlagde eller havde noget at gøre med
East Castle Street kuppet.
Er De sikker?
Jeg ved ikke engang, hvor den gade ligger.
- Goddag, politimester. - Goddag, fru Wilberforce.
Undskyld, jeg skal til et vigtigt møde.
Harris vil tage sig pænt af Dem.
Politimester, jeg ville bede Dem om råd...
Hvad skete der med resten af banden?
Ja, det er mærkeligt. De forsvandt alle sammen
i nattens løb.
Men jeg har gysserne.
Undskyld, jeg er lidt forvirret.
Jeg har alle pengene derhjemme.
For jeg passede på dem.
De andre var skrækslagne og forsvandt bare.
Havde de et rumskib?
Tror De måske, jeg har fundet på det?
Nej, da.
De tænker, jeg er gået fra forstanden.
Nej, fru Wilberforce, det er bare...
at vi af forskellige grunde
vil bede Dem være så venlig at glemme det hele
og ikke fortælle nogen det.
Jeg vil da ikke fortælle det.
Sender De èn for at hente pengene?
Jeg tror, vi for vores vedkommende synes,
De skal beholde dem.
Beholde pengene?
Det er utroligt, men der...
bliver jo kun lagt en kvartpenny på policerne...
De sagde også, ingen ville have pengene tilbage,
at det bare ville skabe forvirring.
Det er rigtigt, fru Wilberforce, og hvis
De vil undskylde mig, har jeg en hastesag.
Naturligvis, farvel.
Fru Wilberforce.
Vent.
Et øjeblik.
De glemte den.
Åh nej, jeg har aldrig kunnet lide den.
Og nu kan jeg købe et dusin nye.
Farvel, overbetjent.
Åh, det er sandt.
- Det endte godt, ikke? - Jo, det gjorde det.
Jamen se, lille dame, se her!